(untitled) (Живи језици: часопис за стране језике и књижевности, 2025)
Главни циљ нашег истраживања био је да се испита да ли и у којој мери позиција енглеских интерденталних фрикатива [θ] и [ð] у речи (иницијална, средишња или финална) утиче на прецизност у њиховој артикулацији, како код изговора појединачних речи тако и у контексту текста. Такође смо проучавали који се гласови користе као замена у случају непрецизне артикулације гласова [θ] и [ð]. Надаље, спровели смо компаративну анализу у погледу прецизности артикулације енглеских интерденталних фрикатива између две узрасне групе ученика основне школе како бисмо проценили могући утицај подучавања и изложености језику на прецизност њиховог изговарања. Прикупљени подаци показују да учесници у нашој студији најпрецизније изговарају [θ] и [ð] када се налазе у финалној позицији у речи, док се безвучни интердентални фрикатив [θ] изговара са већом прецизношћу од његовог звучног пара [ð]. Учесници у истраживању су најчешће замењивали енглеске интерденталне фрикативе [θ] и [ð] српским плозивима [t] and [d], што се може сматрати последицом принципа универзалне граматике. Коначно, ученици осмог разреда су показали већу прецизност код артикулације гласова [θ] и [ð] у поређењу са ученицима петог разреда, што сугерише да подучавање и изложеност језику могу имати позитиван утицај на прецизност артикулације.