(untitled) (Živi jezici, 2016)
Jezik je univerzalna sposobnost svakog čoveka – iako ne poseduju svi ljudi isti jezik, činjenica je da svi ljudi poseduju jezik. Ovaj jedinstveni način komunikacije svojstven je našoj vrsti nekih 200.000 godina, međutim način na koji dolazi do njegovog usvajanja još uvek je misterija za nauku. Ovaj rad ima za cilj da predstavi dve suprotstavljene struje razvojne psiholingvistike: generativni pristup Noama Čomskog i emergentistički pristup zasnovan na jezičkoj upotrebi Majkla Tomazela, njihove ideje i postulate i da kroz pregled studija vezanih za ovu oblast ukaže na osnovne sličnosti i razlike između ova dva pravca. Poseban naglasak stavlja se na kritike upućene i jednoj i drugoj školi mišljenja, kao i novim teorijskim pravcima koji su nastali kao rezultat ovakvog kritičkog preispitivanja.